Алексей К. Толстой
Затворници

Превод от руски: Рада Александрова, —

chitanka.info

Зад степите слънцето чезне,

далече златее ковил,

прозвънват окови железни

и всичко прахът е покрил.

Затворници е тежки окови

помитат праха и вървят.

Челата им — голи, сурови,

в сърцата им — мисли тежат.

С тях сенките дълги се влачат,

две кранти талига влекат.

Лениво конвойните крачат

с тях вечно по техния път.

„Ех, братя, подкарайте песен,

дано да забравим скръбта!

Че с жребий жесток и нелесен

родени сме тук, на света.“

Запяха. И волно нагоре

стихът се разлива, звъни —

за ширните волжки простори,

за даром отминали дни.

За степи свободни те пеят,

за дивия, волния път.

Денят става нощ. А сред нея

оковите пътя метат…

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.